Suck, jag blir bara så less. S Å. J Ä V L A. L E S S.
![](https://xn--nnting-iua.nu/wp-content/uploads/2010/09/sign-copy.jpg)
Suck, jag blir bara så less. S Å. J Ä V L A. L E S S.
Det är rätt överskattat va?
Det känns så. Känns aldrig som jag får somna. Jag brukar känna rätt fort om det går eller inte. Jag hatar det. Jag hatar den där jävla magkänslan :(
Farfar, kom tillbaka! ”Vi ses i framtiden!”
Småsjuk och tröttig Lina ska nu försöka sova, godnatt
Det här med sömn känns väldigt frånvarande just nu. Många tankar som snurrar. Jag förstår fortfarande inte. Kommer jag någonsin förstå?
Det är så overkligt. Tidsuppfatting, minne och sömn är saker som inte är som vanligt. Nåja, ibland brukar jag vara förvirrad. Det är bara lite jobbigare nu.
Ensamheten behöver inte vara så närvarande nu tycker jag. Kan man byta ut ensamhet mot sömn? Tips mottages tacksamt!
Tack för allt stöd!
Min pappa, han som är världens bästa pappa, skrev en så sjukt fin dikt till farfar igår.
Min pappa, han kan det där med rim han! Så himla fin så jag vill lägga upp den här!
Dikt skriven av Lennart Rönnquist, till hans pappa, min farfar, Gustaf Rönnquist
Ett ensamt ljus det brinner,
om en älskad far det minner.
När livets dag den skymmer,
vet vi att livet så mycket rymmer.
Allt du mig lärt och allt du givit,
det är grunden till den jag blivit.
Nu finns bara alla minnen kvar.
Du är älskad saknad, bara tanken jag nu har.
Vila i frid min kära Far!
älskade farfar, kom tillbaka! Gårdagen känns fortfarande så overklig. Var jag där? Hände det? Det känns som en suddig jävla mardröm. Kan någon väcka mig och säga att det inte är sant?
FUCK CANCER
Igår när jag julpyntade här hemma så kom en såndär känsla igen. Känslan av att jag aldrig skulle få träffa farfar igen. Jag ”viftade” bort känslan och försökte vara positiv. Jag tänkte ”det är klart att jag ska få träffa farfar igen”.
Imorse ringde pappa. Han ringde och berättade att världens bästa, älskade farfar dog inatt. Runt ett i natt somnade han. Jag gick sönder. Åkte till jobbet. Grät och grät och grät. Runt halv tio gick jag till stationen. Mötte faster. Satte mig i bilen där pappa och farmor satt.
Vi åkte till gryta. Kom lite tårar då och då påvägen dit. När vi närmade oss farfars dörr bröt jag ihop. Jag kände mig liten. Så jävla liten. Pappa tog min hand och öppnade dörren. Där låg han. Han som var min farfar, men det var inte han. Det kändes inte som honom.
Jag bara grät och grät. Skakade. Trodde jag skulle falla ihop. Pappa höll om mig. Världens bästa pappa ❤
Det var inte farfar som låg där. Han andades ju inte! Min farfar andas ju! Han är inte blek och ligger orörlig och nedbäddad i en säng. Det kan inte vara sant. Det känns som en mardröm. Det är inte sant. Jag har fortfarande inte förstått det. Vet inte om jag någonsin kommer att göra det.
Men. Jag är otroligt glad och stolt över mig själv. Jag följde med. Jag vågade åka och se honom. Min älskade farfar.
Jag visste att jag skulle ha ångrat mig om jag inte åkte dit. Men jag följde med. Det var och är jobbigt. Men jag försöker se något positivt i allt.
Farfar. Min farfar. Jag förstår inte. Jag hoppas du har det bättre där du är nu. Jag tror du ser oss. Nu slipper du smärtan. Jag hatar cancer. Fuck cancer.
Jag älskar dig farfar! ❤
Igår när jag julpyntade så sa jag att jag blir ledsen om stjärnan inte funkar.
Efter jobbet åkte jag och rosa-shoppade julsaker. Kände att jag behövde mer rosa. Just idag behövde jag rosa. Tog på mig en rosa tröja över allt svart jag hade på mig.
Jag köpte rosa ljus till granen. Lite julkulor. Sen köpte jag även en till stjärna. En rosa. Och två lampor. En till stjärnan och en till nya stjärnan.
När jag skulle byta lampan i den trasiga stjärnan så började den lysa. Jag vill tro, tror och kommer att tro. Att det var farfar. Stjärnan var farfar. Han visade att han kommit fram nu. Att han är den starka ljusa stjärnan.
Vila i frid, älskade farfar! Vi saknar dig redan
Du tog mina kalla händer, och försökte värma dem med den lilla värmen du hade kvar!
Jag är glad att det är ett av de sista minnena jag fick med dig.
Nu ska en trasig liten Lina försöka sova.
Tack för allt stöd, alla hjärtan, alla kramar, alla tankar ni ger mig och oss nu. Vi behöver det!
❤
Hur fan kan det redan vara 4 december? Tjugo dagar kvar till julafton. Hejpanikenhålldigbortaetttagtill Tack
Ingenting funkar som det ska. Jag är trött och sömnlös. Blä. Jag vill träna och slippa alla små förkylningar hela tiden. Jagvilljagvilljagvill
Idag är det första december. Ingen snö ute. Kallt och blåsigt. Höll på att blåsa bort till och från jobbet. Spenderade några timmar på jobbet för att julpynta.
Julkalendrar, adventsljusstakar och julgran! Lite julkänsla ska vi Loopianer ha tycker jag! Helt slut i kroppen. Trött och orkeslös. Vill/behöver mest sova hela tiden. Ont i kroppen. Illamående. Sängläge mesta tiden. Tråkigt. Jag vill inte. Jag vill må bra!
Köpte lussebullar på Ica innan jag gick hem! Mums!
Vit gran, Röda ljus, Silverglitter, Blingblingkulor och några röda!
Vacker solnedgång från köket på jobbet!
Idag fick jag en chock. Ingen negativ chock. Bara en positiv, spännande chock. Det kom blombud till m i g på jobbet! Tre helt underbart fina rosa rosor. Och choklad! Men från vem? Det stod inte vem det var ifrån! Men det måste vara någon som vet att jag ä l s k a r rosa!
Tack fina du, vem du än är! Du gjorde min dag! Hör av dig om det var du!